Єврейські жінки-ремісниці в Українській СРР у 1920-х рр.: боротьба або адаптація? - Перга, Т. Ю. (Вісник Черкаського університету. Серія: Історичні науки, 2021)
Вступ. У статті досліджується наукова проблема участі єврейських жінок в індустріальній праці, зокрема в кустарно-ремісничій діяльності. Дослідження здійснено на прикладі Української СРР періоду 1920-х рр. Новизна. Актуальність розвідки зумовлена нерозкритістю цієї теми в наукових працях вітчизняних та закордонних фахівців. Мета. Розкрити особливості участі єврейських жінок у ремісничій діяльності у 1920-х роках. Методи. Джерельною базою статті є статистичні дані перепису населення у Російській імперії та в СРСР, спеціалізовані огляди економічної активності євреїв до і після 1917 р., а також архівні матеріали. Дослідження проведено на основі порівняльного аналізу залучення єврейських жінок до участі у ремісничому виробництві в Російській імперії та в СРСР. Результати. Зроблено висновок, що головними причинами участі єврейських жінок у ремісничій діяльності в обох імперіях були економічні. Розкрито специфіку зайнятості єврейських жінок в кустарно-ремісничому виробництві, їхній віковий і професійний склад. Автор резюмує, що у 1920-х рр., в умовах багатовекторної економічної політики радянської влади (воєнного комунізму, НЕПу, індустріалізації) єврейські жінки-кустарі змушені були вести щоденну боротьбу за виживання і протистояти багатьом проблемам, наприклад свавіллю влади, особливо під час обкладання податками; нестачі сировини і відсутності доступу до державних кредитів; а також високої конкуренції у своєму середовищі та з фабрично-заводською промисловістю, поєднання роботи з вихованням дітей, низького рівня освіти та механізації праці тощо. Значну допомогу кустарям надавав ОРТ, однак він не міг забезпечити усі потреби кустарів у техніці. Висновки. Курс радянської влади на кооперування поставив перед жінками кустарями дилему: об’єднуватися в артілі або поповнювати ряди робітників різних підприємств, переважно індустріальних. У цих умовах ремісничий промисел, особливо пов’язаний з обробкою тканин, був залишений переважно як додатковий підпільний заробіток.