Дегуманізація українців і демонізація України російською історіографією як засіб виправдання так званої «СВО» - Івангородський, К. (Вісник Черкаського університету. Серія: Історичні науки, 2024)
Анотація. Мета – аналіз новітньої (за 2022–2023 рр.) наукової літератури російських «учених-гуманітаріїв», присвяченої широкомасштабній російсько-українській війні, аби з’ясувати методи та засоби виправдання цього злочину агресії, поширювані ними у вигляді наукових інтерпретацій «вимушеності» так званої «СВО», звинувачень у бік України в тому, що це вона, начебто, спровокувала російське вторгнення та намагання на цьому тлі створити її максимально негативний «образ ворога» як екзистенційної загрози. Наукова новизна. Від початку вторгнення в Україну російських військ кремлівська пропаганда у посиленому режимі почала насаджувати наративи про «винуватість» у війні тільки України. Однією з найпомітніших тенденцій у межах означеної проблематики є інтерпретація російськими «науковцями» широкомасштабної війни РФ проти України, що почалася 24 лютого 2022 р., як вимушеної, необхідної, закономірної та цілком логічної події. Головним елементом конструкції «міфу СВО» в наративах російських «учених» є зміцнення стереотипу «Україна – головний екзистенційний ворог». З цією метою, негативно-емоційно та відверто шовіністично постулюється етнічна «зіпсованість» українців та елімінація їхньої національної ідентичності, поєднана із суцільною фальсифікацією історії України. Сучасна російська «гуманітарна наука», виправдовуючи та підтримуючи агресивну війну РФ проти України, свідомо та послідовно дотримується основних постулатів квазіідеології «рашизму». Висновки. Російська історіографія (як і решта академічної «гуманітаристики»), замість наукової об’єктивності, в інтерпретації причин і перебігу широкомасштабної російсько-української війни ретранслює винятково пропагандистські наративи, спрямовані на демонізацію України та дегуманізацію українців. Уся так звана «російська гуманітаристика» є антинауковим явищем, покликаним, передусім, обслуговувати геноцидну політику та пропаганду Кремля. Загалом, російському сегменту «гуманітарної науки» властивий переважно дискурс ненависті, в якому немає місця пошуку істини.