Хлібозаготівельна політика комуністичного режиму як чинник виникнення масового голоду 1921–1923 рр. в Україні - Петренко I. (Вісник Черкаського університету. Серія: Історичні науки, 2023)
Метою дослідження є висвітлення впливу репресивної хлібозаготівельної політики комуністичного режиму та виникнення масового голоду 1921–1923 рр. в Україні. Наукова новизна. На основі принципу об’єктивності та історизму, із залученням широкого кола архівних документів і матеріалів, зокрема вперше введених до наукового обігу, комплексно досліджено вплив репресивних хлібозаготівель як неприродного чинника на виникнення голоду 1921–1923 рр. у радянській Україні. Проаналізовано в динаміці масштаби реалізації більшовиками продовольчої розкладки в українських губерніях та вивезення зерна до Росії під час продкампанії 1920/1921 р. Показано зв’язок посилення хлібовилучень і продтерору в УСРР із розвитком ситуації в радянській Росії. Виокремлено та встановлено роль військових зернових реквізицій на виникнення продовольчої кризи та голоду, насамперед у південних регіонах УСРР. Висновки. Для політичного виживання, зміцнення своєї диктатури та побудови комуністичної системи більшовики потребували значних зернових ресурсів. Одним із головних джерел їхнього надходження стала Україна, особливо її степові хлібовиробничі регіони. Впродовж тривалих воєн періоду Української революції (1917–1921 рр.) український продовольчий потенціал поступово виснажувався більшовицькими, білогвардійськими, польськими та ін. реквізиціями, що спричинило руйнацію аграрного сектору України та значне зубожіння українців-господарів. Зрештою, остаточно заволодівши значною частиною українських земель наприкінці 1920 р., комуністичний режим отримав необмежений доступ до експлуатації й продовольчого визиску українських селянських господарств. Їх обклали непомірними хлібними завданнями, стягнення яких здійснювалося силовими методами, із застосуванням репресій і терору. Левову частку українського зерна споживали червоноармійські частини, що часто займалися безсистемним продовольчим грабунком, спустошуючи хлібні ресурси українських селян. Період осені 1920 р. – літа 1921 р. відзначився посиленням більшовицької продовольчої диктатури, насамперед у степових губерніях радянської України. Як наслідок, до початку продподаткової кампанії 1921 р. зернові запаси селянських господарств минулих років були вкрай виснажені. Зазначене, у поєднанні з інтенсифікацією вивезення збіжжя до Росії та подальшим репресивним стягненням продподатку, спричинило суттєве посилення негативних наслідків, викликаних посухою та неврожаєм 1921 р., що в комплексі призвело до виникнення масового голоду в Україні.